- Skynda er, lås upp dörren! - Oscar!
Travis. Travis.
Älskling, prata med mig.
- Travis! - Bort med honom. Bind honom!
Vänta. Vänta lite nu! Vänta, Elena! Elena!
Elena!
- Akta blodet. Försiktigt - Okej. Oscar? Oscar?
- Låt mig prata med honom. - Han dödade två människor!
- Vart för ni honom? - I säkerhet.
- Han har precis förlorat sin son! - Madison, de bryr sig inte.
Det där hjälper inte.
Ge mig din kniv.
Madison.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Stilla. Annars blir det sämre.
Jag är döende.
De får inte se dig så här.
- Luciana, vad gör du? - Gör dig presentabel.
Om de får veta det
förlorar de nåt mer värdefullt än sina liv. De förlorar sin tro.
- Då dör vi som djur. - Vi kan dö ändå.
Trodde du inte att den här dagen kunde komma?
Det här är det enda hem vi har.
Bortom dessa väggar finns bara död och åter död.
Jag gjorde vad jag kunde för att hålla oss samman.
- Jag försökte rädda oss. - Men misslyckades.
Nick har rätt.
Det är över nu.
Inte för oss.
Bara för dig.
Ljug för dem igen innan du går.
Du kan inte försvara Travis. Han försatte oss alla i fara.
Vi var i fara innan han kom hit. Jag tände belysningen.
Tänk på Alicia.
- Jag kan övertyga Elena. - Om vad då?
- De kan inte hålla honom inlåst. - Madison, de tänker kasta ut honom.
- Då stoppar vi dem! - Hur tänker du göra det?
Vi har gjort lika mycket skada som nytta. Vad ska vi göra?
- Inte kämpa för Travis. - Men han hittade oss.
Trots allt hittade han oss. Det måste betyda nåt.
Madison, jag beklagar, men han kan inte stanna.
Du har rätt.
Han kan inte stanna.
- Vi kan ge oss av med honom. - Men snälla nån.
- Vi kan inte sparka ut honom. - Så kan jag inte göra mot dig.
Låt inte Travis dö där ute för att du är rädd för min skull.
Glöm det.
Vi hittade det här stället. Vi kan hitta ett annat.
Vi har förlorat för många.
Tänker du verkligen ge dig av för mannen som övergav dig?
Följ med oss, Victor.
Jag hade chans att begå självmord. Jag valde att låta bli.
Jag tänker inte dö för honom, eller nån av er.
- Vad är det? - Hur mår Oscar?
- Andrés behandlar honom. - Vi beklagar.
Ja. Nu.
- Vad vill ni? - Travis var våldsam och måste bort.
Men ni måste inte tvinga bort honom. Vi ger oss också av.
Ge oss till imorgon så slipper ni oss sen.
Låt gå.
- Ge oss honom nu. - I helvete.
Han måste inte vara inlåst om vi ger oss av.
- Han skadar ingen. - Han gör inget.
Hector, lugn. Hon slogs för oss. Vi kan ge henne det här.
Släpp in dem. Jag är trött.
Det har flutit för mycket blod.
Ni ger er av i gryningen.
Titta till Oscar. Går nåt snett där måste vi veta det.
Jag sa till dem att du måste lämna hotellet.
Och att vi också följer med. Vi har inget val.
- Det är klart. - Gör inte så.
Jag skickar inte ut dig i döden.
Undrar du varför du hittade oss, och hur? På grund av det här.
Men ni är trygga här.
Vi ger oss av imorgon bitti. Dörren är öppen.
Vill du vänta ut natten ensam eller med din familj?
Fem minuter. Ge honom nånting att äta.
Luciana!
Jag trodde att du var borta.
Snälla, låt bli. Följ med mig.
- Vart ska vi ta vägen? - Så här är det numera.
När man inte längre är trygg drar man vidare.
Ger vi oss av får vi se varandra dö tills ingen är kvar.
Men de kommer att slakta er alla hur som helst!
Innerst inne vet du att jag har rätt.
Vi ska gå vårt öde till mötes. Det är inget för pojkar.
Gör som du brukar, Nick. Fly.
Andrés?
- Du borde inte vara här. - Jag vill hjälpa till.
- Det finns inget du kan göra. - Har han vaknat än?
Nej.
Pupillerna är vidgade. Hjärnan är svullen.
Jag måste ta bort en bit av skallbenet.
För att minska trycket. Jag måste. Jag kan inte förlora min bror.
Vad gör hon här?
- Du vill rädda din familj. - Jag försvarar honom inte.
- Fick jag bestämma skulle han dö. - Hector. Det räcker.
Alicia, gå.
Gå nu.
Håll honom.
Mina kära bröder och systrar.
Ni anar inte hur glad jag är över att se er igen.
Ryktena ni har hört...
...är sanna.
De är på väg.
De beväpnade männen.
Ikväll, tror vi.
De kommer för att döda oss och förvisa oss.
Oss och de våra.
Det är människans ondska som förföljer oss.
Samma ondska som världen renar sig från.
Men nu...
...mer än nånsin...
...får vi inte vara rädda.
Nu, mer än nånsin, kommer vår tro att skydda oss.
Det här är inte slutet, och kommer inte att bli det.
Vi kommer inte att dö idag. Inte idag, inte imorgon.
Ett annat öde väntar oss. Härligheten är vår.
Vi är immuna mot döden. Vi ska besegra ondskan.
Vi ska försvara vårt hem, och överleva tillsammans i El Porvenir.
För det vi har är mycket starkare
än ondskans vapen.
Vi har vår tro.
Och vi har varandra.
Förbered er. Tiden är kommen att försvara det som är vårt.
Helsike.
Du måste förstå vem du ger dig av med, Maddie.
Du tror att du vet vem jag är, att jag är densamma som förut.
Det är jag inte.
- Tror du inte att jag... - Jag vet. Jag ångrar mig inte.
- Jag är inte ledsen att de är döda. - Jag förstår dig. De förtjänade det.
Jag är inte bättre, Travis.
Jag är värre.
Visst, du har dödat.
Det har jag också.
Celia.
Jag låste in henne med de döda...
...för att skydda Nick.
Världen förändrade dig så här. Jag har varit sån länge nu.
Jag förstår vad du gjorde.
Varför du gjorde det.
Jag förstår när du gör det igen, för det kommer du att göra.
Det måste du.
Vi måste det.
Det kan jag stå ut med om du är hos mig.
Jag är här.
Det här är fel. De är i säkerhet där uppe.
De ligger i sina sängar, och vi...
- Vi lovade dem. - Nej, du lovade dem.
Nej, inte här. Inte så de ser...
Sluta! För helvete! Vi var överens!
- Oscar är död! - Släpp oss. Vi ger oss av direkt.
- Upp med honom! - Andrés, säg till dem!
Släng ut aset!
Varför ska han få gå iväg?
Ta mig härifrån så de inte behöver se det.
Du dödade honom.
Men jag fick sprätta upp honom.
- Jag fick göra slut på honom. - Andrés, sänk vapnet.
- Hector, stoppa honom! - Öga för öga.
- Inte rättvist. - Du har rätt.
Maddie, gå ut. Ta med dig Alicia.
Förlåt.
Nej!
Ut med er! Allihopa!
Vi måste sticka. Nu!
Alicia.
Kom. Travis, få med henne.
Victor, kom igen.
Vi måste sticka.
Maddie.
- Victor? - Jag klarar mig. Åk.
Nu.
Håll i er.
Det kommer att ordna sig.
Gå iväg.
Stick iväg, för helvete!
De sa att du hade stuckit.
Jag såg nånting och kom tillbaka.
Jag ska hjälpa dig.
- Är du rädd? - För vad?
Du är ju döende.
Jag kan ändå kämpa. Jag kan ändå hjälpa till.
Var modig, men försiktig.
Dina egna ord.
Om de kommer hit och vi är kvar är det över.
Du vill slåss, men det är deras liv du satsar.
Ditt är redan förlorat.
- Jag bryr mig om mitt folk. - Ditt folk?
Du ville bli en stor man.
Det vill du fortfarande.
- Vem vill inte det? - Låt dem gå, då.
Ge dem tillåtelse att gå.
Vart ska de ta vägen?
Norrut.
Jag såg en helikopter landa på andra sidan gränsen.
Medevac. Den landade i ett läger.
Ditt folk behöver inte veta.
De behöver inte få veta nåt.
Om de följer dig bär du ett tungt ansvar.
- Luciana och jag klarar det. - Luciana vill stanna.
Inte för platsen. För folket och för din skull.
Luci vill inte se på mig.
Det var inte din immunitet som fängslade henne.
Det var din oräddhet.
Visa att du är orädd, att hon får gå, då lyssnar hon.
Då överlever ditt folk. Och...
...du får dö en vacker död.
Det måste ha varit hundra personer här.
Det finns ett kontor där uppe. Ledaren frågade om Nick.
Det kan finnas nåt spår där.
Personerna jag såg. De som kände Nick.
Maddie.
De kanske stannade hemma och klarade sig där.
Fan.
- Jag har en adress. - Mamma.
Mamma!
Vad gör du?
Eld!
Tät formation!
Det går för enkelt.
Gringon följde mitt råd. De flydde.
De stack.
De har stuckit!
De stack och gömde sig som kackerlackor!
Eller hur, grabbar?
Vad fan?
Helvete också.
Marco, kom nu!
- Luciana, vart ska vi? - Norrut.
Sätt dig i bilen. Lås dörrarna.
Vi kommer snart tillbaka. Gå.
Herregud.
Alla är döda.
Han lever. Än så länge.
Han har inte sagt nåt än.
Vi har inte mycket tid på oss.
- Ängel. - Jag letar min son.
Nick.
Är du...
...Nicks mamma?
Ja.
Vet du var han är? Lever han?
Gränsen.
Han såg nånting.
Vad är det?
Jag försöker bara få lite koll.
Det är nåt slags flyktingläger.
Ett par timmars vandring.
Nick!
Grabbar! Vi har en blödare!